NIM JA SALAINEN SAARI
Isä kertoi hänestä tarinoita.
Niissä äiti oli loistava merentutkija.
Tarinoita heidän lapsestaan. Ja siitä, miten lapsi sai nimen Nim.
Äiti keksi nimen. Niin isä ainakin väittää.
Kaikki muistoni äidistä ovat peräisin isän tarinoista.
Ja ne ovat melkoisia tarinoita.
Yksi niistä on "Merentutkija ja sinivalas".
Olipa kerran tutkija, joka lähti merelle.
Hän halusi kurklistaa sinivalaan vatsaan.
Äidin tuijottaessa valaan suuhun -
outo alus ilmestyi kuin tyhjästä.
Aluksen nimi oli Merirosvo.
Valas pelästyi sitä.
Se nielaisi tutkijan ja sukelsi syvyyksiin.
Isä ja minä seilasimme meriä valasta etsien.
Isä uskoi, että äiti vielä palaisi.
Tai sitten hän vain kaipasi äitiä. Kuten minäkin.
Kiersimme maailman kahdesti ennen kuin täytin neljä.
Hyväntoivonniemestä Patagonian kärkeen -
ja Singaporesta Cookinsaarille.
Eräänä päivänä löysimme sen.
Kotimme.
Tämä on minun saareni.
Ei hassumpi paikka viettää lapsuus.
En käy tavallista koulua vaan kotikoulua.
Selkie, varo!
- Tai oikeastaan saarikoulua. - Sori!
- Olen oppinut kaiken ystäviltäni. - Galileo!
Senkin, että erikokoiset esineet putoavat samalla nopeudella.
Galileo todisti sen. Se on pelikaanini.
Merileljona Selkie opetti minut uimaan.
Vastapalvelukseksi opetan sille futista.
Se on loistava hyökkääjä.
Tiesitkö, että merikilpikonnat ja tietyt liskot eivät tule toimeen?
Jos haluan tietää jotain muuta, se selviää isän tuomista kirjoista.
Mielikuvitus vie minut minne vain.
Ei siis hullumpi elämä.
Ruoaksi laitan vihanneksia pihaltamme.
Lisämakua saa, kun heittää sekaan tuoreita jauhomatoja.
Isän suosikkeja.
Taisin löytää uuden lajin.
- Muista minkä nimen se saa. - Nim-alkueläin. Muistan kyllä.
Isä on meribiologi. Hän tutkii nano- planktonia, meren pienimpiä eliöitä.
Minä en niistä välitä. Makunsa kullakin.
Millilitrassa vettä on miljoonia eliöitä.
Nim-alkueläin saattaa olla tässä.
- Mitä? Lisko! - Sen nimi on Fred.
Luontoihmisen luulisi pitävän eläimistä.
Jackia kiinnostavat kuitenkin vain yksisoluiset.
Tutkijat kaikkialta kirjoittavat isälle.
Hän kirjoittaa lehtiinkin. Kuten National Geographiciin.
- Mikä lukema on? - 37 solmua!
Tutkijan elämä ei sovi kaikille. Mutta meille se sopii.
Parin kuukauden välein tarvikealus tuo kirjoja, paperia -
nauloja ja kangasta. Tavaroita, joita emme voi itse tehdä.
Purjehdimme alusta vastaan.
Kukaan, aluksen kapteeni mukaan lukien -
ei ole käynyt upealla saarellamme.
Pidetään huoli saaresta, niin saari huolehtii meistä.
Ja se sopii meille mainiosti. Meidän täydellinen, salainen maailmamme.
- Oletko valmis? - Olen.
Mikä saalis. Perinnetomaatin siemeniä.
- Muistatko kun luimme niistä? - Katso! Uusi Alex Rover.
Seikkailu Arabiassa. Mitä siinä mahtaa tapahtua?
- Ruoan jälkeen, Nim. - En malta odottaa.
"Se on aina ollut kiroukseni."
"Ongelmat tuntuvat hakeutuvan luokseni."
"Oli selvää, että kuolisin."
Epäselvää oli vain miten.
Vangitsijoidenli ampumana vai janoon?
Ole oman tarinasi sankari.
Ole oman tarinasi sankari...
Mihin viette minua?
Aivan erityiseen paikkaan, Alex Rover.
Kuulostaako hämähäkkimonttu tutulta?
Vai hämähäkkimonttu... Eipä tarvitse miettiä miten kuolen.
Ei, ei! Mihin sinä nyt?
Janokuolema siirtyy taas johtoon.
- Miten Alex Roverista tuli Alex Rover? - Mietitäänpä...
- Syntyikö hän rohkeana? - Syntyikö?
Rohkeus on asia, joka pitää oppia aina uudelleen.
Kukaan ei ole aina rohkea. Rohkeus täytyy löytää joka päivä.
- Missä Alex Rover on nyt? - En tiedä.
Ehkä kahlittuna sarkofagissa 20 000 sylen syvyydessä.
Tai hämähäkkimontussa ilman vastamyrkkyä.
Hämähäkkimonttu... Hyvin keksitty.
Sitten nukkumaan.
Kauniita unia.
Älä päästä hämähäkkejä uniisi.
Hämähäkki!
Nämä kuuluvat tänne. Kaikki ojennukseen.
Onko apteekissa? Tilaisin käsihuuhdetta.
Montako pulloa teillä on?
Otan ne kaikki. Kyllä, kaikki.
- Kuka? - Apteekin lähetti.
- Jätä paketti ovelle. - Sateeseen?
Niin. Maksoin kortilla. Jätin sinulle hyvän tipin.
Kustannustoimittajasl Buffy täällä.
Tiedän että olet siellä, muttet vastaa.
Olen huolissani. Naputat vain konetta ja syöt purkkikeittoa.
Miten voit syödä sitä joka päivä?
Miten uusi Alex Rover edistyy? Eikö jotain pitänyt olla jo valmiina?
Ei paineita, ei paineita.
Ette ehkä tiedä, että kyllä Alex Rover keinot keksii.
Selviän aina kiperistä tilanteista.
Kuulitteko?
Hetki, minun on tarkoitus selvitä tästä. Alexandra!
Miksi en keksi ratkaisua?
Ei paineita, ei paineita...
Uhri tulivuorelle. Mikä älynväläys. Tulivuori, tulivuori...
"Elämää tulivuoren varjossa".
Kuka hullu eläisi tulivuoren juurella?
Täydellinen.
- Mitä teet, Jack? - Siinähän sinä olet.
- Zanderin atolli on nyt melkein pinnassa. - Mutta kohta on ruoka.
- Ne levät ovat harvinaisia. - Taas levää?
Löydämme Nim-alkueläimen. Tiedän sen.
- Chiccan poikaset ovat kuoriutumassa. - Ei auta.
- Tämä on ainutlaatuinen kokemus. - Sanoit samaa etelän tulista.
- Kaksi yötä. - Ei. Viimeksi vain yksi poikanen selvisi.
- Voimme puhua satelliittipuhelimessa. - Nim, ole kiltti.
En ole enää pikkulapsi.
Olet kuin ilmetty äitisi.
- Eikö se ole hyvä asia? - Onhan se.
Tosin hänkin voitti kaikki kiistamme.
Laskuveteen on neljä tuntia. Tuo näytepurkkini ja märkäpukuni.
- Pakattu. -Jos joku lähettää meiliä, sano että vastaan torstaina.
- Lisko, irti. - Sen nimi on Fred.
- Jos osaan, voin kai vastata itse? - Sano, että palaan pian.
- Pärjäätkö varmasti? - Olen ollut ennenkin yksin.
Yhden yön.
Minulla on Selkie, Fred, Galileo ja uusi Alex Rover. Pärjään hyvin.
- Älä palaa ilman Nim-alkueläintä! - Selvä. Torstaihin! Rakastan sinua!
- Ja minä sinua! - Soitan illalla.
Bileet on sitten kielletty!
Kaksi viestiä. Onpa Jack suosittu. Mitäs Freddie?
"Jack Rusoe, kaipaan tietoja kirjaani."
"Voisitko sinä auttaa? Alex Rover."
Alex Rover? Kirjoittaako hän isälle?
Voiko se olla se Alex Rover?
Sama mies! Hän se on!
Hyvä Alex Rover, Jack auttaa varmasti ilomielin.
Hän on ihailijasi. Kuten minäkin.
Terveisin Nim.
"Hyvä Alex Rover, Jack auttaa varmasti ilomielin."
"Hän palaa torstaina. Hän on ihailijasi. Kuten minäkin."
"Terveisin Nim." Nim...
Epätavallinen nimi.
Nim, oletko Jackin assistentti?
Tiedätkö tulivuoren, josta hän kirjoitti?
Terveisin, Alex Rover.
Mitä teet, Alexandra?
Taustatutkimusta. Mene muualle.
Et tarkoita tuota. Rakastat minua.
Miksi sinä niin luulet?
Koko maailma rakastaa Alex Roveria.
Tiedetään. Sinua luetaan 21 kielellä.
Ei paineita, ei paineita.
Olet jumittunut 8. lukuun.
Heitä minut tulivuoreen tai keksi minulle pakokeino.
- On aika kirjoittaa kirja valmiiksi. - Yritän ajatella.
Se juuri on ongelmasi.
Lakkaa ajattelemasta ja tee jotain.
- Sinä sen sanoit. Kinka. - Mikä?
Se oli uskomatonta. Chiccan poikaset kuoriutuivat.
- Hienoa. - Ravut olivat tosi nälkäisiä.
Onneksi jäin. Pelastin kaikki poikaset.
- Hyvin tehty. Olen ylpeä sinusta. - Miltä atolli näyttää?
Olisitpa täällä. Tämä on upeampi kuin linnunrata.
- Ensi kerralla lähdet mukaan. - Joko löysit Nim-alkueläimen?
Saatoin hyvinkin löytää.
Nyt nukkumaan. Laita kirja pois.
- Mistä tiesit että luen? - Tunnen sinut aika hyvin. Hyvää yötä.
Nuku hyvin.
Uskomaton näky.
Jack? Isi?
Voi ei.
Freddie!
Melkoinen sotku.
Sähköt ovat poikki. Ei hyvä.
Jack? Kuuletko minua?
Jack Michael Rusoe?
Isi, kuuletko?
Jack?
Vastaa, Isi.
Jack?
Isi?
Nim-alkueläin.
Vuoto. Se on huono juttu. Vuoto ei tiedä hyvää.
Olen keskellä ei mitään.
Ilman mastoa. Ilman satelliittia.
Uppoavassa veneessä.
Miten pääsen Nimin luo?
Jack sanoi palaavansa vasta huomenna. Ei syytä huoleen.
Hanki ravintoa. Kerää voimia. Palaa Nimin luo.
Se on minun kalani!
Tunnenko sinut? Oletko Nimin ystävä?
Alan jo sekoilla. Puhun linnulle.
- Älä palaa ilman Nim-alkueläintä. - Selvä. Torstaihin. Rakastan sinua.
Ja minä sinua. Soitan illalla.
Jo on sotku, Selk.
Saimmeko taas viestin Alex Roverilta?
Oletko Jackin assistentti? Auttaisitko?
Deadline painaa päälle.
Tledätkö tulivuoren, josta Jack kirjoitti?
Terveisin Alex Rover.
Täällä on tosiaan tulivuori.
"Viime purkauksesta on vuosia."
"Silloin taivas oli valkea tuhkasta."
"Valkea tuhkasta." Hienosti sanottu.
Nim, onko tosiaan mahdollista nähdä -
kuplivaa laavaa tulivuoren sisällä? Lähetä.
En malta odottaa vastausta.
Voi ei, postinkantaja. Hei, kuule! Toisitko ne kuistille?
Jättäisitkö ne ove...
En tiedä mitä tulivuoren sisällä on -
mutta otan selvää. Nim. Jackin assistentti.
Kamalasti postia.
Avaat vain oven. Pikkujuttu. Sen kun haet postin.
Pikkujuttu. Hoidetaan homma.
Pystyt siihen.
Sen kun käännät nupista. Pystyt siihen.
Enää ei ole pitkä matka.
Tartu kiinni. Yksi, kaksi, kolme.
Vähät postista. Haen ne huomenna.
Kiinnostavaa. Ei laavaa vaan kuivaa kiveä.
Pitää heti kertoa Alex Roverille.
Galileo! Missä sinä olet ollut?
Autamme Alex Roveria...
Mitä nyt? Pidä kiinni, Fred.
Aukea nyt!
Aukea. Äkkiä!
Oletko kunnossa?
Ei kerrota tästä Jackille.
"Retki tulivuorelle ei mennyt hyvin."
"Putosin rinnettä alas ja sain syvän viillon jalkaani."
Voi ei. Se on minun vikani. "Se on turvoksissa ja märkii."
"Miten sinä hoitaisit märkivää haavaa?"
Mitä minä tekisin?
Nim, kaikkein tärkeintä on pitää haava puhtaana ja kuivana.
Cookinsaarilla käytetään simarouba-kasvia haavojen hoidossa.
P.S. Oletko kunnossa, Nim?
"Alex, kysyit olenko kunnossa."
"Olen, kunhan isä palaa."
"On hienoa jutella sankarin kanssa."
Hetkonen..."Kunhan isä palaa"?
Voi luoja.
Kuka olet, Nim? Kuinka vanha olet?
Oletko yksin siellä jossain?
Mitä nyt? Mitä tuo täällä tekee?
Se lähestyy vauhdilla.
Merirosvo?
"Merentutkija ja sinivalas".
Voi ei.
Saaremme yritetään vallata.
- Taivaallista. Kuin paratiisi. - Eikä löydy kartalta.
Kapteeni, tulkaa katsomaan.
Tämä on minun makuuni. Kelpaa oikein hyvin.
- Nätti pikku pyöriäinen. - Luonto kaikessa komeudessaan.
Pannaan grillit tuonne, tuodaan rannalle tuoleja -
ja myydään drinkkejä kympin kipale.
Saari on täydellinen tarkoituksiinne.
Tästä tulee hitti. Merirosvoparatiisi.
Merirosvoparatiisi?
Palataan kahden päivän päästä.
Kahden päivän päästä...
Jack?
Jack, vastaa.
Isi! Missä sinä olet?
Tarvitsen sinua.
OLET SAANUT POSTIA
"Kuka olet, Nim?"
"Kuinka vanha olet?"
"Oletko yksin siellä jossain?"
"Kyllä, olen yksin. Olen 11. Isä on kadonnut merelle."
"Haava on turvoksissa ja vuotaa. Merirosvot aikovat vallata saaren."
Mitä minä voin tehdä, Nim?
- Tule. - "Tule"?
En pysty tähän yksin. En voi olla oman tarinani sankari.
Tarvitsen sinua, Alex Rover.
Ole kiltti. Auta minua.
Auta minua.
Olen pahoillani. Haluaisin tulla -
mutta kärsin lievästä torikammosta.
Sinulla on outo käsitys lievästä.
Et kai oikeasti lähetä tuota viestiä?
Olen pahoillani. Haluaisin tulla -
mutta kärsin lievästä torikammosta.
En ole lähtenyt kotoa 16 viikkoon.
Mitä ihmettä höpiset?
Olet suuri seikkailija! Olet Alex Rover!
En ole se Alex Rover.
No et tosiaan.
- Hätäkeskus. Mikä on ongelmanne? - Minulla ei ole nyt väliä.
Teidän pitää auttaa pikkutyttöä, joka on yksin keskellä Tyyntämerta.
Hän on loukkaantunut, ja tunnen olevani vastuussa...
- Sanoitteko Tyyntämerta? - Sanoin.
Palvelemme vain San Franciscon aluetta.
- Sisäministeriö. - Onko Fidzisaarilla?
Pikkutyttö on yksin läheisellä saarella.
Hyvä rouva, Fidzi koostuu 331 saaresta.
"Nim, missä sinä tarkkaan ottaen olet?"
Hyvä Alex Rover, saaremme sijainti on -
20 astetta eteläistä leveyttä ja 162 astetta läntistä pituutta.
"Älä kerro sijaintiani muille."
"Isä musertuu, jos kotimme löydetään."
"Mutta minua pelottaa yksin."
- Tehdään se. - Mikä?
Lähdetään Nimin saarelle.
En uskalla lähteä edes asunnostani!
Ei se ole kaukana. Nim tarvitsee sinua.
- En edes tunne häntä. - Etkö muka?
Hän on pikkutyttö, yksin saarella ja pyytää apuasi.
- Ole oman tarinasi sankari. - Minä keksin tuon repliikin.
Ottaisit siitä vaarin. Lähdetään vihdoin tästä asunnosta.
Lähdetään seikkailemaan.
Ties vaikka pitäisit siitä.
Tarvktsen sinua.
Päässäni viiraa ja pahasti.
Nim, pohdittuani asiaa tarkasti -
päätin matkustaa saarellesi.
Ainoa sopiva lento lähtee keskiyöllä -
ja tekee... Erikoisia välilaskuja.
En tiedä milloin saavun, mutta olen tulossa.
Jos minua ei kuulu, olen luultavasti kateissa merellä.
Terveisin Alex Rover.
Tuleeko hän tosiaan? Selkie! Hän on tulossa!
Ei minusta ole tähän.
Ihme että pääsit noinkin pitkälle. Sinun on paras jäädä kotiin.
Jos totta puhutaan, hän pyysi minun apuani, ei sinun.
Valitettavasti sinä et ole todellinen.
Sinulle olen.
Rohkeasti vaan.
- Avaa ovi. - Et voi pakottaa.
En voikaan. Sinun pitää avata se itse.
- Tee se. Käännä nupista. - Enkä.
Pystyt siihen kyllä.
Ei muuta kuin tyttöä pelastamaan.
- Tartu käteeni, Alexandra. - En.
- Kosketa maailmaa. - En halua.
- Se ei ole hygieenistä. - Tule nyt.
Älä vedä! Lopeta!
- Lopeta! - Mitä ihmettä...
- Mitä sinä pelkäät? - Kaikkea!
- Kaikki hyvin? - Loistavasti. Ihanaa saada raitista ilmaa.
Hetkonen vain.
- Kärsin matkapahoinvoinnista. - Emme liiku vielä.
Pelkkä ajatus matkustamisesta riittää.
Heidät täytyy pitää poissa rannalta. Alex on tulossa. Pidätellään heitä.
Otetaan mallia peloponnesolaisista.
Muinaisista sotureista. Lue kirjasta.
Galileo, tulit sopivasti. Auta meitä.
Saari yritetään vallata. Kaikkien pitää auttaa.
Odota! Galileo, mitä sinä teet?
Tule takaisin. Tarvitsen niitä! Työkaluni!
Kengät, olkaa hyvä.
Kengät? Ällöttävää.
Pysähtykää hetkeksi.
Kääntykää.
Bingo! Laukkutarkistus!
- Mikä tämä on? - Keittoa varten.
- Kielletty. - Hampaillako purkki pitää avata?
- Mitä nämä ovat? - Käsihuuhdetta. Loistava tuote...
Kielletty. Nestettä saa olla enintään 100 ml.
- Mutta... - Seuraava!
Ei, ei!
Älä nyt sinäkin hajoa.
Työkaluni.
Galileo?
Kiitos.
Vielä on toivoa, hain pirulaiset!
Tämä on kuin turkkilainen sauna.
Onko täällä teistä kuuma?
Kuten jo sanoin, lämpötila on sopiva.
- Anteeksi. Häiritsen vielä kerran. - Mitä nyt taas?
Voitteko lämmittää purkkikeittoa?
Purkinavaajani takavarikoitiin kentällä.
- Käteni! - Se on vain turbulenssia.
Vain turbulenssia...
Hetkinen vain.
Minun pitää tehdä yksi juttu. Pujahdan tästä, jos sopii.
Lentokoneissa ei ole muuta hyvää kuin pähkinät.
Olenko allerginen pähkinöille?
- Mitä minä ajattelin? - Halusit matkustaa. Seikkailla.
- Saada lentopisteitä. - Enkö saa olla rauhassa edes wc:ssä?
Mitä nämä ovat?
Lääkkeitä matkapahoinvointiin.
Eivätkö ne tee uneliaaksi?
Uneliaaksi...
Neiti Rover? Neiti Rover?
- Olemme Borneossa. - Minä halusin Rarotongalle.
Jatkolentonne Rarotongalle lähtee 12 minuutin päästä.
- Tarvitsetteko apua? - En.
Suokaa anteeksi.
Voi anteeksi. Minun on pakko mennä.
Hetkonen... Tässä on jokin erehdys.
- Minun piti lentää Rarotongaan. - Aivan.
Minulle luvattiin lento isolla koneella.
- Tuo on iso kone. - Vai on tuo iso kone...
Hassua. Alex Rover. Niin kuin se seikkailusankari.
Aivan. Ratkiriemukasta.
He eivät saa tietää, että olemme täällä.
Sammuta nuotio. Kätketään polku.
Tehdään saaresta kauhea. Paikka, jonne kukaan ei halua.
Kerron Jackille, että suojelin saarta.
Päihitämme heidät. Meidän on pakko.
Tänä yönä emme voi sytyttää nuotiota.
Kukaan ei saa tietää meistä.
Ei hätää. Ei siellä ketään ole.
Nyt silmät kiinni.
Älä kiltti tapa minua vielä.
Jos selviän, lupaan etten lähde kotoa.
Lupaan luottaa pahimpiin pelkoihini.
Orion on tuolla, ja nyt on huhtikuu.
Sitten olen 9 astetta pohjoiseen...
Laivareitti kulkee... Mitä? Olenko liian pohjoisessa?
Ehkä olet oikeassa.
Sinä jos kuka tunnet tähdet, Galileo.
Emily?
Oletko se sinä?
Vannon palaavani Nimin luokse, Emily!
Minä huolehdin hänestä!
Emily?
Lupasin Jackille pitää vieraat poissa.
Rohkeus pitää löytää joka päivä.
Selkie, herää! On aika puolustaa kotiamme.
Tämä on meidän saaremme!
Mahtavaa. Saari jota ei ole löydetty.
- Vielä mitä. Risteily-yhtiö löysi sen. - Tule nyt jo.
Minulla on vielä katseluaikaa. Vilkaisen vielä. Mitä...
Anna kolikko, äiti! Näin merenneidon!
Tule nyt, Edmund. Vene on lähdössä.
- Mutta se merenneito! - Suu suppuun. Mussukka, vene lähtee.
- Banaani? - Ei. Etsin tulivuorta.
- Ostaa hampurilaisen. - Tämä ei ole hampurilainen.
- Tarvitsee vuohen. - En tarvitse.
Sinä tarvitset sitä. Muista pestä kätesi.
- Osta. - Etsin tulivuorta.
- Minä tiedän. Minä vien. - Tulivuorelle?
Minä tiedän. Minä vien.
- Hammasharja. - En tarvitse. Minulla on oma.
Sinulla näyttäisi olevan käyttöä sille. Kiitos ja näkemiin.
- Tiedätkö varmasti, mihin viet minua? - Minä tiedän. Minä vien.
Ei sinulla satu olemaan käsihuuhdetta?
- Minä tiedän. Minä vien. - Osaatko sanoa muuta?
Minä tiedän. Minä vien.
- Luota häneen. - Helppo sinun on sanoa.
Luottamus on seikkailun avain.
Siteeraat taas minua. Keksi jotain omaa.
Vene! Tarvita vene.
Minähän sanoin.
He katuvat vielä. Tätä saarta ei rankaisematta valloiteta.
Anna mennä, Selk. Kaasua peliin.
Näytä mitä raaka kala tekee vatsalle.
- Tämä on kuin paratiisi. - Mikä tuo on?
Vedenalainen kuumavesilähde. Kai.
Mikä tuo karmea löyhkä on?
Järkyttävää!
Kääntäkää vene. Voin kohta pahoin.
- Katsokaa! Merileijona. - Ikioma tervetuliaiskomitea.
Yritit parhaasi, Selk. Missä sinä olet, Jack?
Pidä katse horisontissa. Katse horisontissa, niin et oksenna.
Katse horisontissa. Katse...
Vien sinut Tuvalulle, en pidemmälle.
Hyvä on, mutta mikä tuo on?
- Tuo? Se on monsuunisade. - Ihanko se aito monsuuni?
Myrsky haluaa tänne. Taivas ei päästä.
- Luotan taivaaseen. - "Luotan taivaaseen."
- Se sopisi kirjaani. - Ei. Se on minun.
- Käytän repliikkiä omassa tarinassa. - Hyvä on. Pidä hyvänäsi.
Piraatit ja naikkoset, merirosvo- olympialaiset alkavat pian.
Mitä nuo pikku mökit ovat?
Hyvä herrasväki, wc:t ovat käyttövalmiita.
- Kaukoputkeni. - Edmund, pysy lähellä.
- Ties mitä hirvityksiä siellä on. - Ei täällä mitään hirvityksiä ole.
Ei vielä. Emme saa paljastua.
Irti! Irti!
Minä näin lohikäärmeen!
Apua! Lentäviä lohikäärmeitä!
- Missä olit? - Mikä tuota poikaa riivaa?
Aarteenetsintää 20 minuutin päästä...
Ei minulla ole hätää, Fred.
On toisen iskun aika. Kutsu kavereitasi.
Annas kun minä.
Oletko valmis lentämään?
Pyhä jysäys!
Lohikäärmeitä!
- Ne ovat tuiki tavallisia liskoja. - Lentäviä liskoja?
Alkakaa painua veneille.
Ei hätää. Liskot pelkäävät tulta.
Me osaamme kesyttää luontokappaleet.
Huomio! Saanko esitellä maailmankuulut Merirosvotanssijat.
- Tuvalu. Kävele perille. - Kävele?
Emme ole lähelläkään rantaa.
Sanoit Tuvalulle et Tuvalun aluevesille.
En tule pidemmälle.
- Et voi olla tosissasi. - Äkkiä nyt.
Tämä on hullua. Ja minä tiedän aiheesta yhtä sun toista.
Kopterimies vie sinut perille asti. Etsi helikopterimies.
Ne rakkineet ovat vaarallisia. Vie minut takaisin.
Nyt heti. Teen sinusta ilmoituksen...
Onnea matkaan! Jonnekin.
Olet vyötäröä myöten upeassa meressä.
- Eikö suolavesi tee eetvarttia? - Tästä on eetvartti kaukana.
Tämä on märkää, ällöä ja... Hei!
- Vie minut takaisin! - Älä höpsi, Alexandra.
Nyt saat maistaa seikkailuja.
Ne maistuvat pahalta.
Oletko nähnyt Edmundia?
Eddie, oletko sinä siellä?
- Tämä ei ole leikin paikka! - Päinvastoin!
- Katsokaa. - Mitä tuo on?
Hyvä, savua!
Esitä tulivuorta.
Mitä nyt? Purkautuuko se?
Onko tuo kivivyöry?
Liiku nyt.
Ei, väärä suunta!
Shirley!
Aiheutinko minä tuon?
Ei hätää. Kokemus se on tämäkin.
Edmund, tulivuori purkautuu!
Kuka sinä olet?
Mitä teit vuorella?
- Asutko sinä täällä? - Asun.
- Miksi sinä olet täällä? - Olemme lomalla.
Shirley! Missä se poika on? Hae hänet.
- Olet erilainen kuin kuvittelin. - Oletko kuvitellut minut?
Olet Merirosvo -laiva tarinasta. "Merentutkija ja sinivalas".
En minä ole peräisin tarinasta.
Olen Brisbanesta.
Edmund!
- Sinun pitää mennä. - Tuletko mukaan?
- Miksi tulisin? - Täällä on vaarallista.
- Ei minulle. - Olet yksin.
Tullaan, äiti.
Eddie-kulta, missä sinä olit? Etsimme sinua kaikkialta.
- Minä tapasin tytön. - Tällä saaripahasella? Hip hurraa.
- Hän asuu täällä. - Sinä ja sinun juttusi.
Tämä saari ei kelpaa ihmisasumukseksi. Odottakaa!
Game Boy ja tv on kielletty kuukaudeksi.
Kotiarestia loppuiäksi.
Voi ei. Alex Rover, missä viivyt?
- Mitä nyt? - Myrsky muuttaa suuntaa. Se on huono juttu.
Se on menoa nyt. Minä kuolen!
En väitä vastaan. Leijut lasikuplassa keskellä ei mitään.
Vihaan koptereita. Ne ovat heikkouteni.
- Ei sankari voi sanoa noin. - En ole sankari. Olen vain lentäjä.
Olet itse sankari. Tulit tänne asti auttamaan.
Tartuit hetkeen. Otit elämäsi haltuun.
- Oksennan kohta. - Et sinä voi.
Mikä tuo on?
- Näyttää laivalta. - Laskeudun kannelle.
Jaa että mitä?
Kapteeni, tulkaa katsomaan.
Hyvä luoja.
Ei enää ikinä! Ei enää ikinä!
Kiitos!
Kuka antoi luvan laskeutua alukselleni? Kuka olet?
- Alex Rover. - Se seikkailija?
Ei vaan se kirjailija!
Käynnisty. Olet ainoa mahdollisuuteni.
Noin sitä pitää!
Onnistui!
Vie minut kotiin. Pane parastasi, luontoäiti!
Vie minut Nimin luo.
Muistan koordinaatit ulkoa. 20°- eteläistä ja 162°- läntistä.
- Siellä on pikkutyttö. - Ei varmasti ole.
Hän on saarella ypöyksin.
Ja... Miksi tuijotatte kuin hullua?
Kävimme saarella. Siellä ei voi elää.
- Haluan sinne. - Olemme keskellä myrskyä. En aio kääntää alusta.
Ei ole kaikki kupit kaapissa. Hän tarvitsee rauhoittavaa.
Nim on siellä. Kuulin tytön äänen. Tai en kuullut, mutta sain viestejä.
- Et ole hullu. - Enkö?
Näin sen tytön. Hän on olemassa.
- Hän on sillä saarella. - Kiitos.
- Lääkäri on tulossa. - Kiitos.
Kaikki bingoamaan!
Pysäyttäkää hänet!
Typerä pakaasi. Soppani levisivät.
Täällä! Perään.
Tuolla! Älkää päästäkö häntä!
Mitä riivattua sinä teet?
Menetän viimeisetkin järjen rippeet!
Ei, ei. Älä hajoa.
En aio luovuttaa, Nim! Lupaan palata luoksesi!
Isi?
Jack?
Isi!
Oletko sinä kunnossa, isi? Jack!
Tule, Selkie. Pelastetaan Jack.
Nim?
Sinäkö se olet, Nim?
- Kuka sinä olet? - Olen Alex Rover.
- Alex Rover? - Hänpä juuri.
Mutta... Et sinä voi olla.
Alex Rover on mies. Hän on sankari.
Hänen piti auttaa minua. Ei hän tarvitse pelastajaa.
Tiedän. Olen Alexandra Rover.
Alexandra?
Kirjailija San Franciscosta.
- Pyysit apua... - En sinun apuasi.
- Sinun pitää lähteä. - Mitä?
Lähde täältä ennen kuin isä palaa.
Saari on meidän. Emme kaipaa tänne muita!
Ala painua nyt!
Lähde perään.
- Ole hiljaa. - En. Hän tarvitsee sinua.
Kuulithan sinä. Hän pärjää mainiosti.
- Ei hän tarvitse minua. - Tarvitsee. Ja sinä tarvitset häntä.
- Et tiedä mihin mennä. - Aion lähteä.
Rakennan lautan ja sellaisen merkkitulijutskan.
Menen kotiin enkä lähde sieltä ikinä.
Et voi elää loppuelämääsi yksin.
En ole yksin. Minulla on sinut.
Ei ole. Ei enää.
Et voi enää tukeutua minuun.
Just joo. Kuuntele nyt. Kerro, miten selviämme tästä.
- Sori, se on loppu nyt. - Mitä?
Alexandra, minä otan loparit.
- Jätän seikkailut. Olet omillasi. - Et voi ottaa lopareita.
Minä loin sinut. Sinun pitää totella minua.
Hyvästi, vanha ystävä. Onnea.
Odota! Tule takaisin!
Seuraa pikkutyttöä!
Nim?
Mikä tuo oli? Tapa minut saman tien...
Nim? Apua!
Kuuletko minua? Täällä on pimeää.
Nim? Auttaisit nyt.
Matkustin pitkän matkan. Lensin helikopterilla, varastin veneen.
Voisit auttaa loppumetreillä.
Nim? Ikävää, ettet halua minua tänne.
Luulin toimivani oikein.
Tämä on loppuni. Kirkas valo pimeydessä.
Tämä on pahin painajaiseni.
Kuolema tulikärpäsen käsissä!
Kiitos, Nim.
Kauanko olet asunut täällä?
Niin kauan kuin muistan.
Voit mennä sisälle.
"Tutkija ja kirjailija Jack Rusoe elää Tyynenmeren saarella."
"Hän ei kerro saaren sijaintia."
Kauanko isäsi on ollut poissa?
Neljä päivää.
Kun Jack päättää jotain, hän ei luovuta. Hän palaa kyllä.
- Niin varmasti. - Haluatko syömistä?
Mitä se on?
Mungopapuja ja gobojuuria.
Ja nämä ovat jauhomatoja.
Taidan tyytyä keittooni.
Keittoosi?
Sori.
Maista tätä.
Et sinä kirjoittanut Alex Rovereita.
- Enkö? - Et. Hän kokeilee uusia asioita koko ajan.
No, mitä pidät?
Sitkeää.
Sitkeämpää kuin odotin. Ja...
Ei ihan ällöttävää.
Mitä päässäni oikein liikkui?
Heräsin jo.
Nim?
Meri on kaunis.
Se on autio.
- Ehkä hän on eksynyt. - Ei.
Ei isä eksy.
Jos vene olisi kunnossa, hän olisi jo palannut.
Löysit tänne San Franciscosta asti vaikka et osaa yhtään mitään.
Isä olisi jo palannut, jos hän olisi elossa.
Hän ei tule takaisin, Alexandra.
Kuuntele.
Mitä tahansa tapahtuukin -
täällä tai jossain muualla -
minä hoidan kaiken.
Sinä et ole yksin.
Mikä tuo on?
Galileo?
Se on hän. Se on hän!
Isi!
Kyytiin!
Isi!
Olet elossa!
- Olin niin huolissani. - Lupasin palata.
Voi sinua. Minulla oli kova ikävä.
- Oletko sinä kunnossa? - Nyt olen.
- Kiitos, Galileo. - Kiitos!
Mikä tuo on? Nim-alkueläin?
En ole varma. Saattaa hyvinkin olla.
Anna hali.
Kuka hän on?
- Isä, hän on Alex Rover. - Alex Rover?
Hän kirjoitti ne kirjat. Hän on Alexandra Rover, kirjailija.
San Franciscosta.
Olet kaiketi Jack Ruseo, se tutkija.
Aivan, Jack... Tutkija...
- Mitä nyt, isä? - Ei mitään.
Kuvittelin Alex Roverin erinäköiseksi.
"Kirjailija ja tutkija".
Niin heidän tarinansa alkoi.
Tarinan loppua ei tiedä vielä kukaan.